Tìžba štìrkopískù ve støedním Polabí a její vliv na krajinu
Mgr. Tomáš Matìjèek
email: tomasmat@atlas.cz
kontaktní adresa: Kersko 179, 289 12  Sadská

	Cílem tohoto pøíspìvku je shrnout výsledky výzkumu, který byl zamìøen na sledování vlivu tìžby štìrkopískù na krajinu a její jednotlivé složky. Tento výzkum byl provádìn v letech 1998 - 2001 na 97 lokalitách, postižených tìžkou štìrkopískù. Všechny sledované lokality se nachází ve støedním Polabí, na území okresu Nymburk. Toto území patøí mezi klasické oblasti tìžby štìrkopískù v Èeské republice. 
	Na všech lokalitách bylo terénním prùzkumem zjiš�ováno jejich souèasné využití, které bylo srovnáváno s využitím tìchto lokalit pøed tìžbou. Potøebné údaje byly získány z map stabilního katastru (1825 - 1843) a z leteckých snímkù (Matìjèek, 2001).

	Podle souèasného využití byly pískovny rozdìleny do devíti kategorií:

1) Velká lomová jezera se souvislou vodní hladinou - vznikají v dùsledku rozsáhlé tìžby, která svou hloubkou zasahuje pod hladinu podzemní vody. Tìžba je provádìna s využitím strojù a dalších technických zaøízení (bagry, pásové nakládaèe apod.). Podíl ruèní tìžby je zcela vyjímeèný a ojedinìlý. Hloubka jezer mùže dosáhnout až 10 m. Vytìžením dochází k trvalé pøemìnì území na vodní plochu, která je využívána hlavnì ke koupání. Bøehy jezer postupnì podléhají sukcesi, která je vìtšinou spontánní. Velkým problémem bývají pøíliš strmé svahy, které snadno podléhají erozním procesùm. Tento jev byl zjištìn na vìtšinì sledovaných lokalit. Dalším závažným problémem je vystavení podzemních vod snadnìjšímu zneèiš�ování.

2) Lokality s nìkolika menšími jezírky - vznikají také v dùsledku tìžby, která svou hloubkou zasahuje pod hladinu podzemní vody. Narozdíl od velkých lomových jezer však pøevažuje ruèní tìžba. Èasto se na jedné lokalitì vyskytuje vìtší poèet menších jezírek. Jejich hloubka vìtšinou nepøesahuje 2 metry, rozloha vodní plochy jednotlivých jezírek bývá øádovì v desítkách až stovkách metrù ètvereèních. Stanovištì, která vznikla tímto zpùsobem tìžby se celkovì vyznaèují znaènou vlhkostí, což se odráží i v charakteru vegetace. Malá lomová jezírka nepùsobí v krajinì pøíliš rušivì a v nìkterých pøípadech mohou dokonce sloužit jako útoèištì nìkterých živoèichù, pøedevším obojživelníkù. Problémem bývá èastý vznik divokých skládek.

3) Vysazené borové monokultury - Vysazování borových monokultur je typické pro plošnì rozsáhlé pískovny s plochým dnem, ve kterých tìžba nedosáhla hladiny podzemní vody. Tìžba v tìchto pískovnách probíhala vìtšinou s využitím strojù. Spolu s borovicí lesní (Pinus sylvestris) bývá nìkdy vysazován také dub èervený (Quercus rubra). Bylinné patro bývá velmi chudé a èasto zcela schází. Problémem je snížená odolnost vùèi narušení (což je problém každé monokultury), ke které èasto pøispívá zvýšená vlhkost, zpùsobená poklesem úrovnì terénu vlivem tìžby. Nadmìrná vlhkost mùže v nìkterých pøípadech lesnickou rekultivaci zcela znemožnit.

4) Lesní plochy s pøevahou ruderálních døevin - Jedná se vìtšinou o menší pískovny, vzniklé ruèní tìžbou. Dno bývá èasto nerovné, v nìkterých pøípadech s drobnými tùòkami a moèálky. Zarùstání vegetací probíhá vìtšinou spontánnì. Dominantní (a velmi èasto jedinou) døevinou bývá trnovník akát (Robinia pseudacacia). Bylinné patro bývá jednotvárné a chudé, èasto s pøevahou ruderálních a geograficky nepùvodních druhù. Velmi èasto se z tìchto lokalit stávají divoké skládky. Lesní plochy s velkým podílem ruderálních døevin pùsobí v krajinì vìtšinou rušivì a snižují její celkovou ekologickou stabilitu. 

5) Lesní plochy s menším podílem ruderálních døevin - Pøechodná kategorie mezi pøedchozí a následující skupinou lokalit. Mezi døevinami zaujímá urèitý podíl trnovník akát (Robinia pseudacacia) a zvýšený podíl ruderálních a geograficky nepùvodních druhù bývá také v bylinném patru.

6) Lesní plochy s víceménì pøirozenou druhovou skladbou døevin - Podobnì jako u pøedchozích dvou kategorií se jedná spíše o menší pískovny, které vznikly ruèní tìžbou. Zarùstání vegetací je vìtšinou spontánní, pouze nìkteré pískovny byly zalesnìny umìle. Lesní plochy s víceménì pøirozenou druhovou skladbou døevin vìtšinou nepùsobí z estetického hlediska v krajinì pøíliš rušivì. V bylinném patru však bývá znaèný podíl ruderálních druhù. Využití tìchto ploch bývá èasto zkomplikováno také pøítomností moèálkù a drobných tùnìk na jejich dnì, které jsou špatnì prostupné pro zvìø (mohou však sloužit i jako úkryt).

7) Lokality s nevyvinutým keøovým a stromovým patrem - Nepøítomnost døevin mùže mít rùzné pøíèiny. Buï se jedná o pískovny, kde tìžba skonèila v nedávné dobì, nebo o pískovny zavezené, které dosud nebyly zrekultivovány, pøípadnì o lokality, na kterých je rùst døevin omezen ekologickými podmínkami stanovištì (extrémní vlhko èi naopak sucho, nedostatek živin apod.). Mùže jít i o kombinaci tìchto podmínek.

8) Pole - Nìkteré vytìžené pískovny byly zavezeny (pøevážnì stavebním odpadem), zrekultivovány a pøemìnìny v pole. V terénu jsou dnes vìtšinou neidentifikovatelné.
Vìtšinou se jednalo o malé pískovny, které sloužily pro potøeby místních obèanù. 

9) Ostatní využití - Jedná se o lokality, které jsou v terénu neidentifikovatelné, byly zastavìny, nebo využity jiným zpùsobem (høištì, støelnice apod.). Do této kategorie byly zahrnuty také lokality, které jsou v souèasné dobì nepøístupné a jejich dnešní využití nebylo možné spolehlivì zjistit. Krajinnì-ekologické hodnocení takových lokalit nemá pøíliš velký význam, protože jejich souèasný stav není tìžbou písku ovlivnìn.
	
Tab. è. 1. - Podíl jednotlivých zpùsobù využití na celkové rozloze vytìžených pískoven

Zpùsob využití	
rozloha 
v ha	
rozloha 
v %	Poèet lokalit		
			celkem 	z toho pouze èást plochy	
Velká lomová jezera se souvislou vodní hladinou	121,9	50,5	14	- 	
Malá lomová jezírka	4,5	1,9	5	2	
Borové monokultury	73,2	30,4	8	3	
Zalesnìné plochy s pøevahou ruderálních døevin	4	1,7	7	4	
Zalesnìné plochy s menším podílem ruderálních døevin	4	1,7	3	2	
Zalesnìné plochy s pøirozenou druhovou skladbou døevin	9	3,7	14	- 	
Lokality s nevyvinutým keøovým a stromovým patrem	10	4,1	11	1	
Pole	6,8	2,8	17	-	
Ostatní využití	7,7	3,2	12	-	
Celkem	241,1	100	97		
	Podíl jednotlivých zpùsobù využití na celkové rozloze vytìžených pískoven je uveden v tabulce  è.  1. Z celkové rozlohy vytìžených pískoven, která èiní více než 241 ha, pøipadá nejvìtší podíl na velká lomová jezera (50,5 %). Spolu s malými lomovými jezírky (1,9 %) tak pøipadá na vodní plochy (52,4 %). Velkou èást zaujímají také zalesnìné plochy (37,5 %). Z drtivé vìtšiny se jedná o borové monokultury (30,4 %). Podíl ostatních zpùsobù využití je malý. Nekontrolované ukládání odpadu bylo zjištìno celkem na 18 lokalitách. 

	Pøi srovnání souèasného využití jednotlivých lokalit s jejich využitím pøed tìžbou se nejèastìji setkáváme s následujícími zmìnami:

1) Pøemìna pole v pískovnu a její následná rekultivace v pole - (14 lokalit) - vytìžné pískovny bývají v takovém pøípadì zaváženy odpadem, zrekultivovány a následnì využívány opìt jako pole. 

2) Pøemìna pole v pískovnu a její následné zavezení - (5 lokalit) - situace je podobná jako v pøedchozím pøípadì, ale zatím zde neprobìhla zemìdìlská rekultivace, takže území leží ladem. V budoucnosti lze pøedpokládat, že lokality budou pøemìnìny v pole. 

3) Pøemìna pole v enklávu lesa (remíz) - (10 lokalit) - dochází tak ke zpestøení krajinné struktury. Druhová skladba remízù však bývá v nìkterých pøípadech nepøíznivá (velký podíl ruderálních druhù, èasto se jedná o ryzí akátiny).

4) Pøemìna pole v krajinnou enklávu s drobnými jezírky - (3 lokality) - tìžbou došlo k vytvoøení pomìrnì hodnotných stanoviš�, které by mohly poskytovat útoèištì i nìkterým vzácnìjším druhùm rostlin a živoèichù, pro nìž nejsou v okolní krajinì vhodné podmínky.  

5) Pøemìna luk a pastvin na vìtší vodní plochu - (10 lokalit) - vìtšinou se jedná o vlhèí louky a pastviny, které byly v dùsledku tìžby pod hladinu podzemní vody pøemìnìny na velká lomová jezera.

6) Pøemìna pole na vìtší vodní plochu - (3 lokality) - obdoba pøedchozí kategorie.

7) Pøemìna luk a pastvin na les - (5 lokalit) - v nìkterých pøípadech tak došlo ke zpestøení krajiny vytvoøením drobných remízkù. 

8) Zachování lesa pøi zmìnì jeho kvality - To se týká celé øady lokalit. Èastým pøípadem je zmìna pøirozeného borového èi smíšeného lesa na vysázenou borovou monokulturu (8 lokalit). Pokud byl písek tìžen v borových remízech, zùstaly tyto remízy vìtšinou zachovány, ale došlo ke zmìnì druhové skladby døevin i bylinného patra (znaèný bývá podíl ruderálních druhù). Borové lesy na píseèných pøesypech byly po vytìžení obnoveny a došlo tak pouze ke zpomalení procesu zalesnìní píseèných pøesypù. Snížením úrovnì terénu však byla v nìkterých pøípadech obnova lesa znesnadnìna. 

9) Vytvoøení velké vodní plochy pøi snížení mozaikovitosti krajiny - Tato zmìna byla spojena se vznikem nìkterých velkých lomových jezer (2 lokality). Døívìjší využití území bylo vìtšinou pestøejší (menší pole a louky se støídaly s køovinami a remízy), zatímco dnes se zde nachází souvislá vodní plocha. Tìžbou tedy došlo ke snížení rozmanitosti krajiny. Tato skuteènost je však pomìrnì individuální a nelze ji zcela pøièítat tìžbì, protože zjednodušení krajinné struktury bylo obecným rysem vývoje èeské zemìdìlské krajiny v 50. - 80. letech (Lipský,  1998). 
	S tìžbou písku jsou nepøímo spojeny také nìkteré zmìny ve využití krajiny, které se odehrály mimo vlastní tìžební prostor. Vedle navážek nevyužitého vytìženého materiálu se jedná pøedevším o vybudování pøíjezdových cest a o stavby, související s následným využitím opuštìné pískovny jako koupalištì. 

Pozorované zmìny ve využití krajiny a ovlivnìní jejích jednotlivých složek krajiny jsou tedy pøedevším tyto:
	
Vlivem tìžby došlo ke vzniku antropogenních tvarù reliéfu, které na mnoha místech podléhají intenzívním erozním procesùm. Vznikly nejen tvary vyduté (které jsou samozøejmì nejbìžnìjší), ale také rovinné (zarovnání bývalých píseèných pøesypù) a vypuklé (pøi ukládání nevyužitého materiálu). Nejvìtším vzniklým tvarem je navážka skrývkové zeminy u jezera v Sadské o výšce 11,3 m.
Nepøíznivá je vìtšinou také druhová skladba vegetace vytìžených pískoven. Èastý bývá vysoký podíl ruderálních druhù. Na nìkterých lokalitách bylo naopak objeveno nìkolik druhù rostlin, které se v okolní krajinì vyskytují pomìrnì vzácnì
Problémem mnoha opuštìných pískoven je neøízené ukládání odpadu, které je nevhodné nejen z hlediska estetického, ale také proto, že mùže dojít ke zneèištìní podzemních vod. Snadnìjšímu zneèištìní jsou vystaveny také podzemní vody, které jsou odkryté tìžbou z velkých lomových jezer.
Nìkteré lokality vykazují vyšší stupeò ekologické stability než jejich okolí. To je však vìtšinou zpùsobeno spíše nízkým stupnìm ekologické stability jejich okolí, které pøedstavuje intenzívnì využívaná zemìdìlská krajina. 
Podle souèasného využití vytìžených pískoven plošnì pøevládají velká lomová jezera a borové monokultury.
Mezi nejvýznamnìjší sledované zmìny v celkovém využití krajiny patøí pøemìna pole v pískovnu a její následná zemìdìlská rekultivace, pøemìna pole (pøípadnì luk a pastvin) v enklávu lesa (remíz), pøemìna pole v krajinnou enklávu s drobnými jezírky, pøemìna luk a pastvin (pøípadnì polí) na vodní plochu a zachování lesa pøi zmìnì jeho kvality.   
Velká lomová jezera do jisté míry nahrazují zaniklé rybníky, a to nejen z estetického hlediska, ale také z hlediska funkce v krajinì apod. Najdeme zde však urèité rozdíly. Lomová jezera nejsou napøíklad prùtoèná a jsou tedy napájena podzemní vodou, neslouží k chovu ryb (tzn. že nejsou pøihnojována), bývají nepomìrnì hlubší než rybníky apod. 
Podobnou paralelu bychom mohli najít mezi malými lomovými jezírky a starými labskými rameny. I zde však nalezneme urèité rozdíly - napøíklad tvar, hloubka, poloha v krajinì, chybìjící kontakt s øíèní vodou aj.

Použitá literatura:

Èervinka, P. (1995): Antropogenní transformace pøírodní sféry. Skripta UK, Praha, 68 s. 
Lipský, Z. (1998): Krajinná ekologie pro studenty geografických oborù. Skripta UK, Praha, 129 s. 
Matìjèek, T. (1999): Hodnocení vytìžených pískoven na okrese Nymburk z krajinnì-ekologického hlediska. In: Vlastivìdný zpravodaj Polabí, roè. 33, Polabské muzeum, Podìbrady, s. 145 - 154
Matìjèek, T. (2001): Krajinnì-ekologické zhodnocení vytìžených pískoven na okrese Nymburk. Diplomová práce, katedra fyzické geografie a geoekologie PøF UK, Praha, 88 s. 
Míchal, I. (1994): Ekologická stabilita. Veronica, Brno, 275 s. 
Pellantová, J. et al. (1994): Metodika mapování krajiny ÈÚOP. Praha, ÈÚOP a Brno, VaMP, 44 s.
Štýs, S. a kol. (1981): Rekultivace území postižených tìžbou nerostných surovin. SNTL, Praha, 680 s. 

Letecké snímky z let 1938, 1975 a 1984
Mapy stabilního katastru z let 1825 - 1843

Summary

The exploitation of send in the Central-Labe region 
from the landscape-environmental viewpoint

	In years 1998 - 2001 the author investigated the current state of 97 disused sand pits in the district of Nymburk. The present  land use was compared with the situation before the exploiation, which was found out from old maps and aerial photos. According to present land use were the sand pits sorted into nine categories. The main part of total area cover large quarry lakes (50,5 %) and planted out pine monocultures (37,5 %). The main changes of land use were observed:
   1) the field -> the sand mine -> the field (agricultural recultivation)
   2) the field (or meadows) -> the little forest 
   3) the meadows (or fields) -> the water area
   4) the forest -> the sand mine -> the forest of another quality

There were found out following environmental problems connected with exploitation of sand:

the creation of anthropogenic relief forms which in many places are subject of intensive erosion processes
the secondary structure of the vegetation cointains a high proportion of ruderal species
the pollution of groundwater uncovered by extraction from large quarry lakes
the illegal accumulation of rubbish in some disused sand pits